‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫זה מגיע, דיון.‬
‫זה נמצא שם וזה מגיע,‬
‫ואין לי מושג איך לעצור את זה.‬
‫תמיד ידעתי שאתה מיוחד.‬
‫כמובן, כולם חושבים שהילד שלהם מיוחד,‬
‫אבל... אני יודעת שאני צודקת.‬
‫בני היקר,‬
‫למה דווקא אתה צריך להציל את העולם?‬
‫אני רק רוצה לזכור אותנו בדיוק ככה,‬ ‫כשהיינו רק אתה ואני,‬
‫לפני שהכול השתנה לתמיד.‬
‫דיון?‬
‫באמת האמנת לזה.‬
‫זה לא מצחיק.‬
‫כן, זה כן.‬
‫- אטלנטה -‬
‫- 07:14 -‬
‫בוקר טוב, השעה שבע ורבע,‬ ‫וברוכים הבאים ל"יום טוב אטלנטה".‬
‫להלן עדכון עומסי התנועה לבוקר זה.‬
‫הבעיה הגדולה היא...‬
‫דיון, איחרתי לעבודה השבוע בכל יום.‬
‫אסור שזה יקרה שוב.‬
‫היי, ראית את המפתחות שלי?‬
‫טוב, המשאף שלך נמצא על שולחן הקפה, אוקיי?‬
‫אנחנו צריכים לעזוב בעוד...‬ ‫שלוש דקות, אוקיי?‬
‫אסור לי לאחר שוב היום, אתה מבין?‬
‫אני רצינית, חמוד.‬
‫אני חייבת להיות שם בשמונה היום‬ ‫או שהלך עליי,‬
‫ואפילו לא התחלת לאכול את הדגנים שלך.‬
‫דיון, שוב השארת את המפתחות בדלת?‬
‫מותק, צריך לזוז.‬ ‫שים את הכלים בכיור, טוב?‬
‫אני לא רוצה נמלים.‬
‫עכשיו, דיון.‬
‫אתה מוכן, אפרוח?‬
‫הבהלת אותי!‬
‫דיון, היית אמור...‬
‫יודע מה, פשוט קח את התיק שלך.‬ ‫קדימה. שים את התיק מיד.‬
‫קדימה, אני רצינית.‬
‫אל תשכח את המשאף שלך.‬ ‫-אני לא אשכח.‬
‫תשים נעליים. מהר יותר.‬
‫אימא, אני יכול לעשות קסמים.‬ ‫-מדהים, מותק.‬
‫נוכל לחשוב על זה‬ ‫אם כיתה ב' לא תהיה מוצלחת.‬
‫הכוס שלי!‬
‫השעה 07:34 ואתם מאזינים לתחנת האנשים...‬
‫קדימה.‬
‫זה היה אמור להיעלם?‬
‫זה אמור לצוף.‬ ‫-איך?‬
‫אין לי מושג, אבל זה עבד בבוקר.‬
‫- עצור‬ ‫משמרות זה"ב -‬
‫כמעט הגענו לפסגה. קדימה.‬
‫אני כבר פה, והתינוק איתי.‬
‫מי ילדה את התינוק?‬
‫התינוק הזה שלנו, לא?‬
‫אני ילדתי את התינוק הזה.‬
‫תחזיר את זה לתיק.‬ ‫בערב תוכל להמשיך לחשוב על זה, טוב?‬
‫אני רוצה להראות לחבר'ה.‬
‫אני די בטוחה שאתה לא אמור‬ ‫לעשות קסמים בבית הספר.‬
‫סוף סוף.‬
‫מתי שוב יהיו לי חברים?‬
‫בחייך. יש לך חברה. איך קוראים לה?‬
‫אספרנזה. היא לא נחשבת.‬
‫למה לא?‬ ‫-גם לה אין חברים.‬
‫בחייך. אתה...היו לך חברים בבית הספר הקודם.‬
‫הילדים האלה אחרים.‬
‫הם מחליקים על סקייטבורד,‬ ‫לכריס יש ערוץ ביוטיוב,‬
‫וכולם נכנסים ואוהבים את הערוץ,‬ ‫וכולם גדולים ממני.‬
‫היי, זה בגלל שנולדת‬ ‫באמצע שנת הלימודים, טוב?‬
‫ויכולתי להשאיר אותך שנה,‬ ‫אבל אתה כל כך חכם.‬
‫אני לא רוצה להיות חכם,‬ ‫אני רוצה חברים.‬
‫הכול יהיה בסדר. אתה רק צריך לתת לזה זמן.‬
‫תבטח בי.‬
‫השעה 07:47. תגבירו ותביאו...‬
‫אז, אני אאסוף אותך בשש, טוב?‬ ‫-כן.‬
‫אני לא רוצה להיות הילד האחרון פה.‬
‫אעשה כמיטב יכולתי.‬
‫אני אוהבת אותך. בוא לפה.‬
‫היי! שלא תעז.‬
‫בסדר, קדימה.‬
‫כריס!‬
‫רוצה לראות את הקסמים שלי?‬
‫תראה. אני יכול לעשות קסם עם...‬ ‫-אוי ואבוי. בוא נלך, כריס.‬
‫...כדור ספוג. רגע!‬
‫- 08:00 -‬
‫סליחה. אני מאחרת.‬
‫אוקיי, רגע, הוא פיטר אותך בטלפון?‬
‫הוא התקשר אליי ב-08:05‬ ‫ואמר לי שלא אטרח להגיע.‬
‫מה אני אעשה?‬
‫היי, את תמצאי עבודה אחרת.‬
‫את יודעת, את תמיד יכולה לבוא ולדבר‬ ‫עם קוואמי בנוגע לעבודה.‬
‫מה, כאילו לנקות רצפות? לא, תודה.‬
‫טוב, יש עבודה משרדית, בית ספר לריקוד...‬
‫ליז הגיעה.‬ ‫-היי!‬
‫שלום.‬ ‫-איפה הקפה שלי?‬
‫ווילה, שלחתי לך הודעה.‬
‫אחותי, אני לא מסתכלת על הטלפון.‬ ‫אני מדברת עם חברתנו.‬
‫וגם אני אדבר איתה. אני פשוט‬ ‫רוצה קפה לאטה בזמן שנדבר.‬
‫שלום. מה שלומך?‬ ‫-מחוסרת עבודה.‬
‫את צריכה לעבוד במכירות.‬ ‫תוכלי לעשות המון כסף.‬
‫אין מצב לנסיעות. יש לה את דיון.‬
‫מה שלום הילד הקטן?‬
‫הוא אוהב להיות הילד השחור היחיד‬ ‫בבית הספר?‬
‫אלוהים אדירים. הוא לא היחיד.‬
‫אה, אז יש עוד מישהו.‬
‫שני צימוקים בכוס חלב. מה תגידו על זה?‬
‫נראה אתכן מוצאות בית ספר ציבורי טוב‬
‫באמצע שנת הלימודים.‬
‫מקובל עליי.‬ ‫-אני לא יודעת איך זה.‬
‫אתה יכול להתקדם, חמוד.‬
‫אתה יודע מה? עשינו עסק.‬
‫היי. מה נשמע, כריס?‬
‫היי. אתה רוצה לשבת?‬ ‫-כן.‬
‫אתה יכול לשבת פה.‬
‫את חייבת להגיד לבחור הזה להירגע.‬
‫למה?‬ ‫-תני לי לראות.‬
‫לעזאזל.‬
‫אני פשוט לא מעוניינת.‬
‫בבחור הזה?‬ ‫בכל בחור.‬
‫למה לא הכרת לי אותו?‬
‫אחותי, אל תהיי חמדנית.‬ ‫ניקול צריכה לצאת מהבית.‬
‫בחייך.‬ ‫-יצאתי מהבית.‬
‫לשכונה שאני לא אוהבת.‬
‫אני רק רוצה שהכול ייפסק.‬
‫היי, ניק.‬ ‫-בבקשה, גבירותיי.‬
‫תזמון מושלם.‬
‫הפאי הגיע. תתעודדי.‬
‫בשביל כולנו.‬
‫טוב? כמו בזמנים הטובים.‬
‫תביאי את המזלג.‬
‫בבקשה, אחותי.‬ ‫-תודה.‬
‫איחרת. את לא מקבלת כלום.‬
‫דיון! היי, דיון!‬
‫היי! אני כאן.‬
‫היי, אספרנזה.‬
‫שתדע, אם אתה רוצה להתחבר עם הילדים האלה,‬
‫הם תמיד נמצאים בסקייטפארק אחרי בית הספר.‬
‫איך את יודעת?‬
‫אחד מהיתרונות של להיות בלתי נראה.‬
‫אתה שומע דברים.‬
‫אני צריך לחכות שאימא שלי תאסוף אותי‬ ‫אחרי בית ספר.‬
‫היא תמיד מאחרת, לא?‬
‫חבר'ה, אתם פה?‬
‫מה קורה?‬ ‫-שום דבר. אני בדרך הביתה.‬
‫הבאת סקייטבורד?‬
‫לא, אני... לא.‬ ‫-לא!‬
‫קח את זה.‬ ‫-היי!‬
‫נראה מה הוא יודע.‬
‫צא לדרך אם יש לך אומץ.‬
‫הסקייטבורד שלי!‬
‫- משטרת הפלוצים -‬
‫זו הפעם החמישית שהוא נפל. אלוהים אדירים.‬
‫אתה ממש עלוב.‬ ‫-לא, אני לא.‬
‫הוא לעולם לא יצליח.‬
‫הוא ימות. הוא יהרוג את עצמו.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫מדהים!‬
‫מה לעזאזל...?‬ ‫-אחי!‬
‫דיון!‬
‫עזבת את בית הספר.‬ ‫-אל תכעסי, אימא.‬
‫חשבתי שמישהו חטף אותך‬ ‫עד שאספרנזה אמרה לי איפה אתה.‬
‫לדיון יש חברה!‬ ‫-אספרנזה?‬
‫תוריד את זה מהראש, תרד משם,‬ ‫קח את הדברים שלך ותיכנס לרכב.‬
‫לוזר.‬
‫תזדרז!‬
‫אני יודע שלא ראית אותי,‬ ‫אבל אני פה בכל שבוע.‬
‫מה שאני רואה זה שאתה דורך‬ ‫על גרם המדרגות שלי.‬
‫הרגל שלי מחוץ לגרם המדרגות. אני לא דורך.‬
‫פט!‬
‫היי! הנה אתה!‬
‫מה נשמע, חבר?‬
‫זה חבר שלך?‬
‫מה? לא.‬
‫אנשים לא יכולים להסתובב כאן,‬ ‫משאירים את הזבל שלהם בכל מקום.‬
‫מה עשית לשיער שלך?‬
‫תסלח לי, ג'ורג'.‬
‫ידעתי שאתה מגיע?‬
‫דיון הזמין אותי לארוחת ערב,‬
‫אבל את לא צריכה להאכיל אותי.‬
‫אוכל לקחת אותו לאכול פיצה.‬
‫לא, דיון לא הולך לשום מקום.‬ ‫-אימא!‬
‫ברחת מבית הספר.‬ ‫-מה הוא עשה?‬
‫תעלה למעלה, ישר לחדר.‬ ‫בלי משחקי וידאו עד שאפסיק לכעוס.‬
‫אבל...‬ ‫-עכשיו.‬
‫אל תעשה רעש במסדרון.‬
‫יש דביבון שמתגורר בפח הזבל.‬
‫אפשר...?‬ ‫-כן.‬
‫סליחה על...‬
‫לא ציפיתי לאף אחד.‬
‫הו, ובכן...‬
‫כלומר, אני לא חייב להישאר.‬
‫רק רציתי לבוא לבדוק איך אתם...‬
‫היי. יש לי רעיון.‬
‫השעה כמעט שש...‬
‫והילד צריך לאכול.‬
‫ואני מבין שהוא ברח מבית הספר, וכסנדק שלו,‬
‫אדבר איתו בחומרה על זה...‬ ‫תוך כדי אכילת פיצה.‬
‫היי, ניקול.‬
‫מצאתי את ספרי הקומיקס‬ ‫החדשים והמדהימים האלה בקומיק-קון,‬
‫ואני ממש רוצה להשוויץ בהם.‬
‫אני יכול להראות לך,‬ ‫אבל לא נראה לי שאת...‬
‫כמו זה, למשל.‬
‫יש לזה סיפור רקע מגניב, נראה לי‬ ‫שתתחברי אליו במיוחד,‬
‫אבל אני חושב שדיון יאהב את זה יותר.‬
‫ואני לא ברחתי, אז בבקשה אל תענישי אותי.‬
‫תני לי להוציא לך אותו מהראש למשך שעה.‬
‫בלי משקה מוגז, בלי קינוח.‬
‫אוקיי. זה טוב... כן, נראה לי שאת צודקת.‬
‫דיון! השגתי לך שעה. בוא נלך‬ ‫לפני שאימא שלך תשנה את דעתה.‬
‫תודה, אימא. ביי.‬
‫זה לא מצחיק.‬
‫נכון. למה זה חייב להתקפל?‬
‫כי ככה יהיה יותר קל לסחוב את זה,‬ ‫וכשאזדקק לזה, זה יהיה...‬
‫בבקשה.‬
‫בערך.‬
‫היי, פשוט... רגע, זה...‬ ‫זה עדיין לא מוכן.‬
‫אני אחזיק את זה פה.‬
‫כן. תודה.‬
‫טוב, מותק.‬ ‫למה אתה מכין כלוב ציפורים ענק?‬
‫זה כלוב פאראדיי, פחות או יותר.‬
‫כשמסדרים מתכת בצורה מסוימת...‬
‫ניתן לנתב מחדש את הזרם החשמלי.‬
‫אני יודעת.‬
‫שנה אחת של פיזיקה.‬
‫בגלל זה התחתנתי איתך. אני בטוח‬ ‫שאבא שלך גאה.‬
‫כן... נראה לי ששנינו יודעים שזה לא נכון.‬
‫מותק, תמיד חלמתי שאהיה מסוגל‬ ‫לשבת באמצע סערה‬
‫ולשחק עם הברקים.‬
‫כלומר, הסגסוגת החדשה הזו קלה, אל-חלד.‬
‫זה כמעט כמו החומר המושלם.‬
‫נכון.‬
‫אבל השאלה האמיתית היא, האם זה עובד?‬
‫האם זה עובד? בערך.‬
‫אני לא בטוח באלף אחוז, אבל...‬
‫את יודעת, לא נדע עד שהברק יכה.‬
‫לא.‬
‫אפשר לקבל קצת אמונה?‬
‫זו הגרסה שלנו למבחן האמון?‬
‫זו הגרסה שלנו של...‬
‫מבחן האמון.‬
‫מה?‬ ‫-מה? לא, כלום.‬
‫לפעמים אני יודע מה אני עושה.‬
‫תסתכל על העיצוב הזה. מדהים, נכון?‬
‫היי, ידיים מלוכלכות מפיצה.‬
‫זה שווה משהו?‬
‫שלושה דולרים, אבל זה שלי,‬
‫ואני לא רוצה שגבינה תימרח על זה.‬
‫תודה שניגבת את הידיים שלך.‬
‫עכשיו אתה יכול להסתכל.‬
‫מהו כוח העל של האיש הזה?‬
‫ובכן, הוא מתנקש...‬
‫שעושה קסמים עם קלפים.‬
‫הוא יכול להזיז דברים בכוח המחשבה?‬ ‫-לא, אבל... אני אראה לך.‬
‫הבחור הזה יכול, וזה נקרא טלקינזיס.‬
‫וזה המבוא לכוח על.‬
‫לכל הגיבורים הגדולים יש את זה.‬ ‫לוק סקייווקר, נאו...‬
‫מרי פופינס.‬
‫היא מפחידה אותי.‬
‫מרי פופינס?‬ ‫-כן.‬
‫למעשה, כן. היא קצת... היא גורמת לסיוטים.‬
‫אתה יודע מה?‬
‫אני די בטוח שהיא מרושעת.‬
‫אני לא רוצה להיות מרושע.‬
‫טוב, אז תשתמש בכוחות שלך למטרה חיובית.‬
‫אין לי מושג איך להשתמש בכוחות שלי.‬
‫אז אתה גיבור-על עכשיו?‬ ‫-אני יכול לעשות קסמים.‬
‫זה טוב.‬
‫אז יש לך כינוי עכשיו?‬
‫דיון.‬
‫לא, כינוי של גיבור-על.‬
‫בחייך. כמו, אתה יודע...‬
‫פארט בוי.‬
‫הם נהנים שם.‬ ‫-אני אבא שלך.‬
‫תתעלמו מאיתנו. אנחנו נלחמים בפשע.‬
‫אני אבא שלך.‬
‫היי, יודע מה? למעשה, אנחנו חייבים...‬
‫אנחנו חייבים להיזהר כי...‬
‫אם הממשלה תגלה את זהותנו האמיתית,‬
‫הם יכלאו אותך ויעשו עליך ניסויים.‬
‫אימא שלי לא תאפשר להם.‬
‫טוב, אולי הם לא ישאלו אותה.‬
‫תזכור את ההורים של באטמן,‬ ‫והדוד של ספיידרמן,‬
‫והיקום של סופרמן.‬
‫היי, חבר, אני מצטער. רק צחקתי איתך.‬
‫שום דבר לא יקרה לאימא שלך.‬
‫משהו קרה לאבא שלי.‬
‫נכון.‬
‫האם אמרתי לך אי פעם איך נפגשנו?‬
‫כיתה ח'.‬
‫תחרות הרובוטיקה הארצית.‬
‫מי זכה?‬ ‫-מי אתה חושב שזכה?‬
‫אבא שלי?‬
‫כן, כמובן שהוא זכה‬
‫כי הוא טוב ממני בכל תחום.‬
‫ואז לאחר מכן הוא שכנע אותי להצטרף לביונה.‬
‫הוא כבר היה רודף סערות,‬ ‫ואני הפכתי למנתח הנתונים שלו.‬
‫צמד דינמי.‬
‫היית איתו כשזה קרה?‬
‫אפילו לא ידעתי שהוא הלך, אז...‬
‫זה היה מאוחר מדי.‬
‫אימא שלי לא רוצה לספר לי מה קרה.‬ ‫היא רק אומרת שזו הייתה סערה.‬
‫טוב, אתה יודע, זו הבעיה בלרדוף אחר סערות,‬
‫לפעמים הן תופסות אותך.‬
‫הוא מעולם לא נמצא. זה מה שדודה שלי אמרה.‬
‫אף אחד לא יודע איפה הוא.‬
‫אתה יודע, הזיכרון הטוב ביותר שלי‬ ‫על אבא שלך, שהוא...‬
‫אהב לדוג.‬
‫אבא שלו לימד אותו לדוג כשהוא היה קטן,‬
‫ואתה יודע, אבא שלו‬ ‫בנה את הבקתה באגם בעצמו.‬
‫אז היינו הולכים לשם,‬ ‫מנסים לדוג בכל הזדמנות.‬
‫היה לנו כלל שהיינו אוכלים רק את מה שתפסנו,‬
‫אז אם לא תפסנו דגים, לא אכלנו.‬
‫האם הוא תפס הרבה דגים?‬
‫אבא שלך? כן, המון.‬
‫הבחור הזה היה מדהים.‬ ‫אני זוכר שפעם, אבא שלך...‬
‫אני מצטער שברחתי מבית הספר.‬
‫מה יש לך על החולצה?‬ ‫-שוקו-צ'יפ מנטה.‬
‫אוקיי. לך לצחצח שיניים.‬
‫להגנתי...‬
‫הוא רצה גלידה‬ ‫ורציתי שהוא יחבב אותי, אבל...‬
‫תודה.‬
‫הוא שאל אותי איך מארק נהרג.‬
‫ומה אמרת לו?‬
‫אני פשוט... החלפתי נושא.‬
‫אבל...‬
‫אם הייתי במקומו, הייתי רוצה לדעת.‬
‫לא, אין לו צורך בסיוטים.‬
‫כן, אבל, את יודעת, אולי הוא יהיה גאה...‬
‫הוא הילד שלי, פט.‬
‫טוב, הבנתי.‬
‫לילה טוב.‬ ‫-לילה טוב.‬
‫היי, אתה צריך לדבר איתי‬ ‫לפני שאתה מזמין לפה אנשים.‬
‫זה רק פט.‬
‫טוב, פט הוא בן אדם.‬
‫וזו לא הייתה התוכנית הערב, אוקיי?‬
‫ברחת מבית הספר.‬ ‫-הזמנתי אותו לפני שעשיתי את זה.‬
‫מתי?‬ ‫-אתמול.‬
‫שלחתי לו הודעה ברפטייל ריפו.‬
‫אפשר לעשות את זה? למה לא ידעתי מזה?‬
‫כי את עובדת כל הזמן.‬
‫זה לא הוגן. מישהו צריך לשלם את השכירות.‬
‫אהבתי יותר את הבית הקודם שלנו.‬
‫כן, גם אני.‬
‫כדאי שנחזור לשם. אם אבא יגיע,‬ ‫לא יהיה לו מושג איך למצוא אותנו.‬
‫אני מצטער.‬
‫אני מצטער, אימא.‬ ‫-תרים את הצעצועים שלך, טוב?‬
‫אימא...‬ ‫-אמרתי שזה בסדר. פשוט תצחצח שיניים.‬
‫הרמתי אותם.‬
‫איך...‬
‫זה בסדר, אימא. הם משחקים.‬
‫זה מגניב, נכון?‬
‫מה זה?‬
‫זה קסם. בשבילך, כדי שלא תהיי עצובה.‬
‫טוב, אתה יכול להפסיק.‬
‫לא.‬
‫פשוט... דיון, בוא לפה.‬
‫פשוט תפסיק. זה לא עוזר.‬
‫אני מנסה. זה לא מקשיב לי.‬
‫תפסיק!‬
‫פשוט...‬
‫תעצור את זה!‬ ‫-אני לא מצליח!‬
‫לא התכוונתי לפגוע בך. אני מצטער.‬
‫לא פגעת בי, מותק.‬
‫עשיתי קסמים.‬
‫כן, עם הערכה שקנינו לך בוולגרינס.‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫מעולם לא ראיתי משהו כזה.‬ ‫-אני כן.‬
‫יש לי בחדר עט, שמגיעה אליי כשאני זקוק לה.‬
‫הגעתם לקאט. נא להשאיר הודעה.‬
‫קאט, תעני לטלפון. זה בנוגע לדיון, ואני...‬
‫אני רק צריכה...‬
‫את יכולה להתקשר אליי?‬
‫- תתקשרי אליי!!! בהקדם האפשרי‬ ‫משהו לא בסדר עם דיון -‬
‫- נכנסת לניתוח עכשיו.‬ ‫תקחי את דיון למיון -‬
‫אימא...‬ ‫-אני יודעת שאתה ישנוני.‬
‫דודה קאט נמצאת פה.‬
‫היי, חמוד.‬
‫אתה לא מרגיש טוב?‬
‫אין לך חום, אז זה טוב. משהו כואב לך?‬
‫בסדר גמור. אני אדבר עם אימא שלך, טוב?‬
‫חברה שלי אנה נמצאת שם אם תזדקק למשהו.‬
‫אוקיי?‬
‫ביקשתי שתקחי אותו למיון.‬ ‫-לא, אני רוצה שאת תבדקי אותו.‬
‫ניקי, בדיוק התכוננתי לניתוח.‬ ‫הוא לא נראה חולה בכלל.‬
‫הוא יכול להזיז דברים בכוח המחשבה.‬
‫אחותי, מה את עושה?‬
‫אני מנסה להגיד לך, אוקיי?‬
‫הוא עשה ציקלון, או הוריקן,‬ ‫עם לגו ודברים אחרים...‬
‫אוקיי.‬ ‫-וזה היה ממש מפחיד.‬
‫אוקיי, בואי. את צריכה לצאת החוצה עכשיו.‬
‫לקחת משהו?‬
‫נתתי לך לוראזפאם למקרה חירום.‬
‫תקשיבי לי, טוב?‬
‫משהו קורה לדיון. כלומר...‬
‫ירד לי דם. כאילו, תסתכלי על הכתף שלי.‬
‫אז את אומרת שדיון אלים?‬ ‫-אני אומרת שיש לו כוחות, טוב?‬
‫כוחות מוזרים ומפחידים.‬
‫יש לך מלא דברים על הראש...‬ ‫-אל תעשי את זה.‬
‫אל תמעיטי בערך הדברים.‬ ‫-אני לא.‬
‫אני מנסה להבין מה קורה‬
‫כי אני יכולה להגיד לך עכשיו,‬ ‫לדיון אין כוחות.‬
‫בואי ניכנס. אני אראה לך...‬ ‫-לא! תפסיקי.‬
‫טוב? את מתנהגת כמו משוגעת.‬
‫את לא יכולה לעשות את זה יותר, ניקול.‬ ‫את אימא של מישהו, לעזאזל.‬
‫את לא חושבת שאני יודעת את זה?‬
‫את צריכה להתאפס על עצמך.‬
‫איבדתי את העבודה שלי היום.‬ ‫-אוי ואבוי.‬
‫היי.‬
‫אוקיי.‬
‫ד"ר ניס, תתקשרי לחדר הניתוח.‬
‫אני צריכה להיכנס לניתוח.‬
‫בסדר? אבל אני מבטיחה לך‬ ‫שניתן להסביר את כל מה שראית.‬
‫טוב, אני בכוננות כל השבוע,‬
‫אבל כשאסיים, אני אגיע לבית שלך.‬
‫אוקיי?‬
‫אבל עכשיו, אני לא רוצה לעזוב אותך, אבל...‬
‫אני חייבת.‬
‫היי.‬
‫אימא.‬
‫היי, חמוד.‬
‫אני לא מצליח לישון.‬
‫את בוכה?‬
‫זה בסדר. בוא לפה.‬
‫תיכנס.‬
‫ככה יותר טוב?‬ ‫-כן.‬
‫פט אמר ששאלת אותו לגבי אבא.‬
‫את אף פעם לא מדברת עליו.‬
‫רק בגלל שזה מעציב אותך.‬ ‫-מעציב אותך אפילו יותר.‬
‫הוא הציל אישה זרה...‬
‫ו...‬
‫הוא נקלע להוריקן בניו אורלינס...‬
‫והוא ראה אישה נסחפת בנהר, אז...‬
‫הוא קפץ כדי להציל אותה.‬
‫והוא הציל אותה?‬
‫כן.‬
‫אבל הנהר לקח אותו במקומה.‬
‫הוא לא היה צריך לקפוץ.‬
‫אבל זה מה שגיבורים עושים, נכון?‬
‫אישה בשם שרלוט טאק‬
‫חזרה הביתה למשפחתה...‬
‫כי אבא שלך היה גיבור.‬
‫אני שוכח אותו.‬
‫מה?‬ ‫-לפעמים.‬
‫חכה רגע.‬
‫היי, בוא לפה.‬
‫אבא!‬ ‫-היי, מותק.‬
‫ספרי לי איך עבר עלייך היום.‬
‫זה היה מוזר.‬
‫דברים עפו לכל עבר בחדר המגורים, ו...‬
‫פט לקח את דיון לאכול פיצה.‬
‫זה נשמע נהדר.‬
‫אבא שלך טייל המון באותה שנה‬ ‫אז הוא הכין לי את הווידאו הזה.‬
‫מה שלום דיון? אני מתגעגע לילד שלי.‬
‫דיון נהדר.‬
‫הילד הכי טוב.‬
‫אני אומר לך, ניקול,‬ ‫הילד הזה הוא משהו מיוחד.‬
‫יום אחד הוא ישלוט בעולם.‬
‫הלוואי שהייתי יכול להיות שם,‬ ‫אבל אני יודע שאת מסתדרת.‬
‫כשאחזור, כולנו ניסע לבקתה.‬
‫רק שלושתנו, אוקיי? אני מבטיח.‬
‫אני מתגעגע אלייך.‬
‫ואני אוהב אותך.‬
‫ואנחנו נתראה בקרוב.‬
‫לא נראה לי שכדאי שתלך לבית הספר מחר.‬
‫אני לא רואה שאתה רוקד.‬
‫אתה בטח לא מבין, אבל זה בסדר.‬
‫אימא, אני יכול ללכת לאגם?‬
‫כן.‬ ‫-יש!‬
‫תודה.‬
‫אימא, הצילו! מהר!‬
‫תעזרי לי! אימא!‬
‫תעזרי לי!‬
‫אימא, תעזרי לי!‬ ‫-היי!‬
‫דיון, הסירה הזו כל כך ישנה‬ ‫שהיא בטח לא תצוף.‬
‫תראי!‬
‫אי אפשר ללכת לדוג, דיון.‬
‫למה לא?‬ ‫-כי אנחנו לא יודעים איך.‬
‫צריך לשים את המוט במים.‬ ‫בואי, נצא לדרך.‬
‫זה לא עובד ככה. אתה צריך פיתיון ו...‬
‫היי, אתה לא יוצא לשם לבד.‬
‫איכפת לך לא לזרוק את זה ככה, בבקשה?‬
‫פט אמר לי שאבא אהב לדוג פה,‬ ‫אבל אני לא מוצא דגים.‬
‫טוב, אולי אין פה דגים? אולי הברחת אותם.‬
‫אין דגים במים האלה.‬ ‫-אוקיי, אתה יודע מה?‬
‫פשוט תשאיר את זה במים, בסדר?‬
‫תניח לזה לשניה ותראה אם זה עובד.‬
‫אפשר את הטלפון שלך?‬ ‫אני רוצה להסתכל בערוץ היוטיוב של כריס.‬
‫לא, לא הבאתי את הטלפון.‬
‫אני צריך לסמן שאהבתי את החשבון של כריס.‬
‫זה אף פעם לא נגמר, אתה יודע?‬ ‫-מה?‬
‫הרצון להשתלב.‬
‫ולנסות להבין מה לעשות, להגיד,‬ ‫ללבוש, לקנות, כלומר...‬
‫מה אתה אוהב?‬
‫ספרי קומיקס ולגו.‬
‫כריס לא אוהב ספרי קומיקס.‬ ‫-אבל אתה כן, נכון?‬
‫אם תראה לאנשים את האני האמיתי שלך,‬
‫לא רק שיהיו לך חברים,‬ ‫אלא הם יהיו החברים הנכונים.‬
‫בסדר, מי רוצה מקרוני וגבינה?‬
‫אנחנו נאכל רק את מה שנתפוס.‬ ‫חייבים להמשיך לדוג.‬
‫זה לא יקרה. בוא נלך.‬
‫אני לא מוותר.‬
‫היי, די. תפסיק.‬
‫היי, תפסיק עם זה, טוב? זה נקרא לרמות.‬
‫מה?‬
‫אוי, לא.‬
‫לא, דיון, הם לא יכולים לנשום למעלה.‬ ‫הם צריכים מים.‬
‫אוקיי. לא לזה התכוונתי.‬
‫אוקיי.‬
‫פשוט תחזיר אותם למים.‬
‫טוב, יפה. עבודה טובה, חמוד.‬
‫דיון, אתה עושה משהו לעצים?‬
‫לא בכוונה.‬
‫לא, חמוד, תעזוב את העצים.‬ ‫אתה מפיל אותם למטה.‬
‫די?‬
‫לא, זה יותר גרוע. פשוט תנסה להירגע, חמוד.‬
‫אני לא אוהב את זה. זה מפחיד.‬ ‫-אני יודעת. גם אני מפחדת, טוב?‬
‫תנסה להתרכז.‬
‫אני לא יכול.‬ ‫-לא נראה לי שאתה מנסה.‬
‫די?‬
‫דיון?‬
‫דיון!‬
‫- שרלוט טאק -‬
‫הוא הציל אישה זרה...‬
‫...שנסחפה בנהר.‬
‫אישה בשם שרלוט טאק.‬ ‫-אימא!‬
‫חמוד, מה אתה עושה מחוץ למיטה?‬
‫מסתכל על אנשי הגשם.‬
‫מסתכל על מה?‬
‫מותק, אנחנו צריכים להיכנס פנימה.‬
‫הם לא יודעים, אבל אנחנו‬ ‫צריכים לעשות את זה.‬
‫ניקול! אסור לך להיות פה.‬
‫לכי מפה.‬
‫את צריכה לקחת את דיון ולעזוב.‬
‫את לא מבינה. אין לנו הרבה זמן.‬
‫זה מסוכן.‬
‫אבא?‬
‫זה היה אבא שלי?‬
‫לאן הוא הלך?‬
‫תרגום כתוביות: דוד מלכה‬